Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 11.04.2008
Suomennos: Baarimikko, DickJohnson, Shafty, Mysis, Ryderrr, Platypus, -
jortonki, Newton ja Adebisi
Oikoluku: DickJohnson
KOSKEMATTOMASTA METSÄSTÄ HUOKUU ILOA;
YKSINÄISESTÄ RANNASTA TULVII RIEMUA;
KUKAAN EI HÄIRITSE TÄSSÄ YHTEISÖSSÄ, -
SYVÄN MEREN RANNALLA, SEN AALTOJEN PAUHUSSA:
EN VÄHEMMÄN IHMISTÄ RAKASTA, -
ENEMMÄN VAIN LUONTOA... - LORDI BYRON
Äiti.
Äiti, auta minua.
- Mitä nyt? - En nähnyt unta, Walt.
Kuulin hänet. Kuulin Chrisin.
Kuulin hänet. En kuvitellut häntä.
En kuvitellut...
- Kuulin hänet! - Billie...
ALEXANDER SUPERTRAMP HUHTIKUU 1992
WAYNE, -
TERVEISIÄ -
FAIRBANKSISTA!
SAAVUIN TÄNNE -
KAKSI PÄIVÄÄ SITTEN.
YUKONISSA OLI VAIKEAA SAADA KYYTIÄ.
PÄÄSIN KUITENKIN LOPULTA PERILLE.
OSTIN KIRJAN PAIKALLISESTA KASVISTOSTA JA ELÄIMISTÖSTÄ.
OLEN OTTANUT MUKAANI TARVITTAVIA MUKAVUUKSIA -
SELVIYTYÄKSENI MUUTAMAN KUUKAUDEN ERÄMAASSA.
SAATTAA OLLA, ETTEN PALAA ETELÄÄN PITKIIN AIKOIHIN.
HALUSIN VAIN KERTOA, ETTÄ OLET HIENO MIES.
SULJETTU TALVEN AJAKSI
- Tämän pidemmälle en voi viedä. - Selvä. Kiitos.
- Jätit roinasi kojelaudalle. - Pidä hyvänäsi.
- Ihan miten haluat. - Kiitos vielä kerran.
Odotahan vielä.
Ota nämä, pitävät jalkasi kuivina.
Soita minulle, jos selviät hengissä. Löydät numeroni saappaista.
Kiitos.
NYT JATKAN MATKAANI -
ERÄMAAN ARMOILLE.
Huhuu?
Onko täällä ketään?
Tuskinpa!
TAIKABUSSIPÄIVÄ
Hän kiertää maata kaksi vuotta.
Ilman puhelimia, uima-altaita, kotieläimiä ja savukkeita.
Täydellistä vapautta.
Äärimmäisyyksien mies. Esteettinen matkailija, -
jonka koti on tien päällä.
Hei, käppänä. Älä analysoi minua.
Vaiti! Vien sinut päämääräämme.
Minne olette matkalla? Sanoin sen jo! Emme minnekään!
Vaellettuaan kaksi vuotta hän kohtaa suurimman seikkailunsa.
Viimeisen taistelun tappaakseen -
väärän olennon sisällään.
Saattaakseen voitokkaasti päätökseen henkisen vallankumouksen.
Hän pakenee sivilisaation saasteita -
ja vaeltaa yksin pitkin maita -
kadotakseen erämaahan.
Alexander Supertramp.
Toukokuussa 1992.
EMORYN YLIOPISTO KAKSI VUOTTA ENNEN "TAIKABUSSIA"
...uutteruudestanne ja panostuksestanne yhteisöllemme täällä ollessanne, -
annamme teille kaikille -
vielä kerran raikuvat aplodit ja onnittelut.
Nina Lynn Lockwynn.
Vanessa Denise Lowery.
Christopher Johnson McCandless.
Regina Victoria McNabb.
Näen heidät seisomassa oppilaitostensa muodollisten porttien edessä.
Isäni kävelemässä okranvärisen hiekkakiviholvikaaren alta.
Punaiset tiilet kimaltelevat hänen takanaan kuin taipuneet verilevyt.
Äitini kantaa muutamaa kirjaa.
Seisoen tiilipilarin ja yhä avoimen takorautaportin edessä.
Portin mustat kärjet loppukevään taivaan alla.
He valmistuvat kohta.
He aikovat naimisiin. He ovat nuoria ja typeriä.
Tietävät olevansa vain viattomia. He eivät vahingoittaisi ketään.
Haluaisin sanoa heille: "Älkää tehkö sitä.
Hän on väärä nainen, hän väärä mies.
Syyllistytte asioihin, joita ette ikinä uskoisi tekevänne.
Aiheutatte pahaa lapsillenne.
Kärsitte uskomattomilla tavoilla. Toivotte vielä omaa kuolemaanne."
Haluaisin sanoa sen heille siinä toukokuun paahteessa.
Mutten tee sitä. Haluan nauttia elämästä.
Tartun heihin kuin mies- ja naispaperinukkeihin.
Läimäytän heidät lantioista yhteen kuin kiven palaset.
Kuin iskeäkseni niillä kipinöitä. Sanon:
"Tehkää tekonne, ja minä kerron siitä."
Siinähän he ovatkin, Walt.
Kuka tuon kirjoitti?
Voisi olla meistä kumpi tahansa, vai mitä?
Miksi hän antaa Carinen ajaa autollaan?
Tässä riittää hyviä runoja.
Minun pitää huomauttaa siitä.
Pysy siinä. Suokaa anteeksi.
Haen vain poikani. Hän valmistui tänään Emorysta.
Minä otan heidät vastaan. Hei, Chris! Sinua on odotettu!
Pelästytit minut puolikuoliaaksi hyppäämällä sillä tavoin lavalle.
- Hei, isä. - Onnitteluni. Tämä on iso askel.
Kiitos, isä.
No niin.
- Et saisi ajaa Georgiassa. - Miksi? Minulla on ajolupa.
Harjoitteluluvalla on lainvastaista ajaa osavaltiosta toiseen.
En tiennytkään. Luulin, että se sopisi ajokortillisen matkustajan kanssa.
Aletaanpa...
- Jatkuuko tuo pitkäänkin? - Ei.
Tänään ovatkin kaikki juhlatuulella.
- Pysyväthän he baarin puolella? - Pysyvät kyllä.
Arvosanani taitavat riittää Harvardin oikeustieteelliseen.
Sehän on hienoa!
Se on iso juttu.
Paljonko sinulla on jäljellä opiskelurahaa?
Tarkalleen 24 500,68 dollaria.
- Onpa täsmällistä. - Minun piti käydä aamulla pankissa.
- Annamme mielellämme äitisi kanssa rahaa Harvardia varten. - Aivan.
Selvittelen suunnitelmiani. On paljon pakattavaa ja hoidettavia asioita.
Haluamme isäsi kanssa antaa sinulle lahjan.
Haluamme sinut pois siitä romusta.
- Mistä romusta? - Tuosta.
- Haluamme ostaa sinulle uuden auton. - Aivan.
Uuden autonko?
Miksi haluaisin uuden auton?
Datsun toimii hienosti.
Luuletteko, että haluan jonkin hienon lotjan?
Huolestuttaako teitä, mitä naapurit ajattelevat?
Emme aikoneet ostaa sinulle upouutta Cadillacia, Chris.
Haluamme vain sinulle hyvän, uuden auton, jolla on turvallista ajaa.
Tuosta rotiskosta ei tiedä, milloin se räjähtää.
Räjähtää. Räjähtää?
Oletteko hulluja? Se on hyvä auto.
En tarvitse uutta autoa. En halua sellaista.
- En halua mitään. - Hyvä on.
Nämä tavarat, tavarat, tavarat...
- Hyvä on. - Kaiken pitää olla hankalaa.
- Kiitos. - Ehkä hän ei tarkoita sitä.
Ehkä hän haluaa vanhan autonsa. Mitä mokomasta.
Kiitos. En vain halua mitään.
Chris mittasi itsensä ja lähimmäisensä -
julman ehdottoman moraalikoodin mukaisesti.
Hei, Chris! Hän valitsi kenties armottoman yksinäisen polun, -
mutta löysi seuraa hänelle rakkaiden kirjojen henkilöistä.
Kirjailijoilta kuten Tolstoi, Jack London ja Thoreau.
Hän osasi lausua sanoja kirjoista jokaiseen tilanteeseen.
Ja usein lausuikin.
MAKSU OXFAM AMERICALLE 24 000 DOLLARIA
TÄSSÄ ON KAIKKI SÄÄSTÖNI RUOKKIKAA RAHOILLA JOKU
Unohdin kysyä, ketä hän oli päättänyt siteerata valmistumispäivällisellään.
Aavistelin kuitenkin tietäväni pääkohteen.
Chrisin häipyminen oli väistämätöntä.
Ja hän teki sen hänelle tyypillisellä kohtuuttomuudella.
1. LUKU: SYNTYMÄNI
"Ei pitäisi kieltää sitä, että vapaus on aina riemastuttanut meitä.
Se assosioituu mielessämme pakoon.
Historiasta, sorrosta ja laista. Hankalista velvoitteista.
Täydellinen vapaus.
Ja tie on aina vienyt länteen."
HYÖKYTULVAVAROITUS
LAKE MEAD, ARIZONA HEINÄKUU 1990
SYÖTÄVÄT VILLIKASVIT
Tarvitsen nimen.
ALEXANDER SUPERTRAMP HEINÄKUU 1990
Kesäkuun lopulla Emory oli postittanut vanhemmillemme Chrisin valmistumisarvosanat.
Lähes kaikki A:ta. A Etelä-Afrikan yhteiskunnan rotusorrosta.
A- nyky-Afrikan politiikasta ja Afrikan ruokakriisistä.
Ja sama linja jatkui. Välkky poika tuo veljeni.
Mutta heinäkuun loppuun mennessä emme olleet kuulleet mitään hänestä, -
ja vanhempani alkoivat huolestua.
Chrisillä ei ollut koskaan ollut puhelinta, -
joten he päättivät ajaa Atlantaan ja yllättää hänet.
Heidän saapuessa asunnolle se oli vuokrattavana, -
ja vuokraisäntä sanoi Chrisin muuttaneen pois toukokuun lopulla.
Aivan. Hän lähti kaksi kuukautta sitten.
Joten kun he palasivat, -
jouduin antamaan heille kaikki kirjeet, jotka he olivat lähettäneet Chrisille.
Ne oltiin palautettu yhdessä nipussa.
Chris oli sopinut postin kanssa, että he säilyttivät kirjeet elokuun alkuun, -
saadakseen itselleen aikaa.
Tiesitkö tästä?
Hän ei sanonut mitään.
Käsitin, mitä hän oli tekemässä. Hän oli käyttänyt neljä vuotta -
suorittaen mieletöntä ja tylsää valmistumisvelvollisuuttaan.
Nyt hän oli vapautunut tuosta abstraktista -
valheellisen turvallisuuden, vanhempien ja materiaalisen liiallisuuden maailmasta.
Asioista, jotka erottivat Chrisin hänen olemassaolonsa totuudesta.
PACIFIC CREST TRAIL, POHJOIS-KALIFORNIA ELOKUU 1990
- Terve. Toiselta puolelta. Tule kyytiin. - Selvä.
Tuskin näimme sinua tuon hullun hattusi alta.
Tämä ovi on konstikas. Ole hyvä, hyppää sisään.
- Tässä on Rainey. - Terve, Rainey.
- Olen Jan. - Hei, olen Alex. - Hattupäinen Alex.
- Aivan. - Kyllä.
- Olet siis nahka? - Nahka?
Niin, nahkajalka. Jalkapatikalla liikkuvia kutsutaan sellaisiksi.
Teknisesti ottaen me olemme kumijalkoja.
Koska meillä on ajoneuvo.
- Ei sinun tarvitse työntää minua pois. - Älä nyt viitsi.
Alexillakin voisi olla ajoneuvo, mutta hän päätti polttaa kaikki rahansa.
Miksi teitkään niin?
En tarvitse rahaa. Se tekee ihmisistä varovaisia.
Älä viitsi, Alex. Täytyy ollakin hieman varovainen.
Kirjasi on kyllä hieno, -
mutta et voi luottaa pelkkiin lehtiin ja marjoihin.
En tiedä, haluanko luottaa paljon muuhunkaan.
Missä vanhempasi ovat?
Elävät valheitaan jossain.
Näytät rakastetulta pojalta. Ole reilu.
Reilu?
Tiedät, mitä tarkoitan.
Thoreauta mukaillen:
"Mieluummin kuin rakkautta, rahaa, uskoa, -
kuin kunniaa ja reiluutta, -
antakaa minulle totuus."
Niin kauan kuin Chris ja minä saatoimme muistaa, -
talossamme on ollut päivittäisiä raivonpuuskia.
Väkivaltaa, jota jouduimme todistamaan. Se oli erittäin todellista.
Se oli kuitenkin myös kuin teatteria.
Roolimme oli olla sekä tuomareina että syytettyinä.
Isä oli ollut nuori nero, -
jonka NASA palkkasi suunnittelemaan tärkeitä satelliittitutkajärjestelmiä, -
jotka olisivat Amerikan vastaus Venäjän Sputnikille.
Myöhemmin äiti ja hän perustivat konsulttiyrityksen, -
joka yhdisteli äidin käytännöllisyyttä ja isän tietotaitoa.
Kun yritys tuotti ensimmäisen miljoonansa, -
uraputki ja raha näyttivät vain rohkaisevan heidän sokeuttaan.
Kiitos paljon.
Muistan ensimmäisen keskustelun, -
kun he kertoivat avioeroaikeistaan.
He halusivat meidän valitsevan, kumman luona haluamme asua.
Itkimme lakkaamatta.
Avioeroa ei koskaan tullut, -
mutta kamppailut ja keskustelut eivät loppuneet.
Pian Chris ja minä saimme tarpeeksemme.
Sanoimme: "Siitä vain.
Ottakaa avioero."
Jos heittäisin tulitikun syliisi, saisin sekä ruokaa että nuotion.
Minne Jan on menossa?
Ystäväni, -
hippirintamalla on hieman ongelmia.
Oletpa sinä uuttera penska.
Hieman.
Hauskaa, kuinka asiat tapahtuvat juuri tiettyinä hetkinä.
Olen rakastanut tuota naista kauan.
Hänellä on tarina.
Olemme käyneet tätä asiaa läpi kaikessa hiljaisuudessa.
Kun tapasimme sinut eilen, -
se kaikessa hiljaisuudessa läpikäymämme asia -
nousi esiin. Ymmärrätkö?
- Luulen niin. - Mitä luulet?
Joistain ihmisistä tuntuu kuin he eivät ansaitsisi rakkautta.
He kävelevät rauhallisiin paikkoihin -
ja yrittävät sulkea menneisyyden aukkoja.
Helvetinmoinen oivallus. Jeesus.
- Et kai ole Jeesus? - Paraskin puhuja.
Käveletkö vetten päällä ja haet hänet takaisin luokseni?
Ei, pelkään vettä.
Olen aina pelännyt. Joskus siitä on päästävä.
Menen siis uimaan, jos kannat polttopuut leiriin.
- Totta helvetissä. Hoituu. - Selvä.
"Meri antaa vain kovia iskuja, -
ja joskus mahdollisuuden tuntea olevansa vahva.
En tiedä merestä paljoakaan, -
mutta tiedän, että niin asiat ovat täällä.
Tiedän myös, kuinka tärkeää elämässä on -
ei välttämättä olla vahva, vaan tuntea olonsa vahvaksi.
On koeteltava itseään vähintään kerran, -
löydettävä itsensä vähintään kerran muinaisimmissa ihmisoloissa.
On pantava itsensä kokeeseen, -
vain omat kädet ja pää apunaan."
Suuri aalto tulee!
Rainey, minä palelen!
Ottaisitko minut kainaloosi?
Merivoimat hävittivät ja hylkäsivät tukikohdan, -
ja nykyään siellä on vain valtavat betoniperustukset.
- Tai betonilaatat. - Pitäisit siitä paikasta.
Jos olet vielä tien päällä... Matkustajakaverit.
Huokeasti auringon alla elämistä. Lyömätöntä.
- Kuulostaa hyvältä. - Jos tulet, teen sinulle kunnon hatun.
- Lupaatko? - Jumalan nimeen.
Sammutan valon.
KIITOS, JAN JA RAINEY
- Hän muistutti minua... - Tiedän.
2. LUKU: NUORUUS
Olet todella hyvä. Olet -
satatuhatta kertaa parempi kuin yksikään syömäni omena.
En ole Supermies, olen Supertramp.
Olet Superomena. Olet niin maukas.
Olet niin orgaaninen ja luonnollinen.
Olet silmäteräni.
Syyskuun alussa Annandalen poliisi ilmoitti isälle ja äidille, -
että Arizonan poliisi oli löytänyt Chrisin hylätyn auton.
Harvinaisten kukkien keräilijöitä norkoili sen liepeillä aavikolla.
Chrisillä ei näyttänyt olevan aikeita palata auton luo.
Paikalla ei ollut kuitenkaan kamppailunkaan jälkiä.
Poliisi uskoi Chrisin jättäneen auton, eikä että se vietiin häneltä.
Ensihuojennuksen jälkeen äidille ja isälle valkeni, -
että Chris ei halunnut tulla löydetyksi.
TAIKABUSSI - KOLMAS VIIKKO
RIISIVAROITUS
EI RIISTAA
Vahva.
Pystyt mihin tahansa. Voit mennä minne tahansa.
Raha ja valta ovat lumetta.
Kyse on mielestä.
Voit olla täällä. Minä ja sinä.
Yksi, kaksi. Ei, ei.
Kaksi...
Kolme.
ITÄINEN ETELÄ-DAKOTA 10.9.1990 - Älä ujostele. Liikkeelle vain. Hyvä.
19 KUUKAUTTA ENNEN BUSSIA - Tämä on hyvä nopeus.
Jos ajat liian kovaa, et saa kaikkea vehnää.
Juuri noin. Suoraa linjaa. Vähän suorempaa.
Huomaatko, miten otat suunnan? Vähän suorempaa.
- Nyt olet puimurikuski. - Mahtava näkymä.
Pidä katseesi vehnässä, että varmasti leikkaat sitä.
Voit katsoa taakse, niin näet paljonko tulee ulos. Miltä tuntuu?
- Hienolta. - Pidä tämä suorassa. Herran siunausta.
- Tienaa vähän rahaa. Nähdään kohta. - Selvä.
Wayne. Minne menet?
Kevin, tiedät minun rakastavan sinua. Kiusaan vain. Lopeta tuo.
- Kiusaan vain sinua. - Pidä huoli omista asioistasi, Wayne!
Miksi noin vihastut? Olemme samalla puolella.
- Olen kyllästynyt kiusaamiseen. - Kevin, olemme samalla puolella.
Jos haluan tussua, älkää estäkö.
- Hän on tosissaan. - Pelataan vain korttia.
Pankaa kaikki rahat peliin. Haluan nähdä jokaisen menettävän rahansa.
- Haluatko pelata? - En.
CARTHAGEN KAUPUNGINTALO
- Kevin, paljonko sait viikolta? - Sain 260.
Meillä on 260.
- Tulos on 260. - Saimme yhdeksän tonnia.
Meillä on yhdeksän tonnia, josta on päästävä eroon.
Voisimme tehdä sen lounaan jälkeen, ennen muita hommia.
Voisimme panna 500 dollarin varaukset...
Mitä mieltä olet tästä kaikesta?
Pidän tästä kaikesta.
En usko, että hän pystyy siihen.
Onko täällä kirjastoa tai kirjakauppaa, -
- josta saisin metsästys- ja säilöntäkirjoja? - Metsästyksestä tai lihan säilömisestä, -
savustamisesta tai mitä se sitten onkin, -
voit puhua Kevinin kanssa. Hän tietää niistä.
Erämies. Mikä sinua siinä kaikessa kiinnostaa?
- Olen matkalla Alaskaan. - Oikeinko Alaskaan vai kaupunki-Alaskaan?
Alaskassakin on kauppoja.
Alaskan kaupungissa. Ei Alaskassa. Alaskan kaupungissa on kauppoja.
Ei. Oikein Alaskaan.
Painun sinne niin helvetin pitkälle.
Aivan omillani. Ei kelloa, karttaa, -
kirvestä, ei mitään. Olen vain siellä ja elän sitä.
Isot vuoret, joet, taivas ja riistaa.
- Niin. - Olen vain siellä erämaassa.
- Erämaassa. - Vain erämaa.
Mitä siellä erämaassa sitten tehdään?
Eletään vain. Juuri siinä hetkessä ja paikassa.
- Ehkä kirjoitan palattuani kirjan matkoistani. - Miksipä ei?
Sairaasta yhteiskunnasta eroon pääsemisestä. Yhteiskunta!
- Yhteiskunta! - Yhteiskunta!
Yhteiskunta!
Tiedätkö, mitä en ymmärrä?
En ymmärrä, miksi kaikki ihmiset -
ovat niin pahoja toisilleen niin usein.
En käsitä sitä. Tuomitaan. Valvotaan. Kaikki se, koko kirjo.
- Se vain... - Keistä ihmisistä puhumme?
Vanhemmista, tekopyhistä, -
poliitikoista, kusipäistä.
Tuo on virhe.
On virhe mennä liian syvälle tuollaisiin juttuihin.
Alex, olet helkkarin nuori kaveri.
Mutta yksi asia on varma.
Olet nuori mies! Et voi temppuilla koko ajan tuollaisen kanssa!
- Sinun on vain... Ota rennosti. - Wayne, mistä puhut?
Mitä? Puhumme asioiden kanssa temppuilemisesta.
- Kuka sinä olet ketään neuvomaan? - Kukako minä olen neuvomaan?
- Niin. - Mukava tavata. Olen herra Onnellisuus.
Joskus annan neuvoja.
- Alex, älä viitsi. - Olen pahoillani.
Herra Onnellisuus on aina onnellinen. Tiedätkö milloin hän on onnellisin?
- Hän ei ole aina onnellinen. - Aiotko todellakin sanoa minulle niin?
Aion sanoa sinulle niin.
- Nyt... - Istu alas, ennen kuin loukkaat itsesi.
Yksi asia, joka sinun kannattaisi pitää mielessä, -
on se, mitä tapahtui 1940-luvun lopulla Roswellissa.
Kun verotustiedoista paljastui, että Chris oli antanut säästönsä hyväntekeväisyyteen, -
vanhempani lähtivät isäni sanoin "liikekannalle".
He palkkasivat yksityisetsivän ja ilmoittivat viranomaisille maanlaajuisesti, -
päättäväisinä löytämään hänet.
Kuvittelin, että hän on mustalaisten kanssa. Kaukana lain kiemuroista.
Tämä on sellainen ilmainen satelliitti-TV.
Sinä sen sanoit, Alex. En minä.
Tarvitset jotakin. Minkälainen ase sinulla on?
Aion hankkia .22 kaliberisen kiväärin.
Selvä. Kun kaadat saaliisi, aika on ratkaisevin tekijä.
Ensimmäiseksi täytyy varmistaa, -
että liha on hyvin leikattu.
Aikaa siihen ei ole kauan. Ehkä tunti tai kaksi.
Riippuu säästä. Jos on kuuma, aikaa on vielä vähemmän.
Äläkä päästä kärpäsiä lihan kimppuun.
Koska kun ne rupeavat paskomaan toukkia ja matoja, -
niitä iljetyksiä, silloin on liian myöhäistä.
Saitte minut.
Varoitin Wayneä niistä pienistä mustista laatikoista.
Herra Westerberg, Scott Baker FBI:sta. Tiedätte kai, miksi olemme täällä.
Näyttävä sisääntulo. Voisitteko -
sulkea vetoketjuni. Kiitos.
- Mennään. - Anteeksi, pojat. Täytyy lopettaa hetkeksi.
Voit tulla koska tahansa takaisin töihin, Alex.
Gilillä on sekkinne. Tuskin viivyn kauaa poissa.
Muista, mene Alaskaan vasta keväällä. Mene etelään.
Chrisin valmistumisvuonna -
hän osti käytetyn Datsunin ja ajoi sillä maan halki.
Hän viipyi matkoillaan lähes koko kesän.
Älä viitsi, naapuritkin katsovat. Ruiskuta kunnolla.
Heti kun kuulin hänen palanneen, juoksin juttelemaan hänen kanssaan.
Kaliforniassa hän oli etsinyt vanhoja perhetuttuja.
Hän sai selville, että vanhempiemme tarinat rakastumisesta ja naimisiinmenosta -
olivat laskelmoituja valheita ruman totuuden peittämiseksi.
Heidän tavatessa isämme oli jo naimisissa.
Ja vielä Chrisin syntymän jälkeen -
isä oli saanut toisen pojan ensimmäisen vaimonsa, Marcian kanssa, -
jonka kanssa hän oli yhä laillisesti naimisissa.
Yhtäkkiä tämä totuus uudelleen- määritteli meidät äpärälapsiksi.
Isän ylimielisyys teki hänet sopivan tietämättömäksi kivusta, jonka hän aiheutti.
Ja äidistä, häpeissään ja nolattuna nuoresta rakastajattaresta, -
tuli isäni rikostoveri petoksessa.
Kristallin hauraus ei ole heikkoutta, vaan hienoutta.
Vanhempani ymmärsivät, että hienosta kristallilasista -
täytyi pitää huolta, tai se voisi murskaantua.
Mutta kun kyseessä oli veljeni, he eivät ymmärtäneet tai välittäneet -
että heidän salaiset tekonsa aiheuttivat tuhoa, joka saattaisi viiltää heitä.
Heidän petollinen avioliittonsa ja isämme toisen poikansa kieltäminen -
oli Chrisille jokapäiväisen totuuden tappamista.
Hän tunsi elämänsä muuttuneen, -
aivan kuin joki muuttaisi virtaussuuntaansa.
Virraten yllättäen ylämäkeen.
Nämä paljastukset iskivät Chrisin identiteetintajun ytimeen.
Se sai koko hänen lapsuutensa vaikuttamaan kuvitelmalta.
Chris ei koskaan kertonut heille tietävänsä.
Ja vannotti minuakin pysymään vaiti.
Ei minulla ole varaa neljään. Kuka aikoo maksaa neljännen?
Bryanilla ei ole varaa. Onko sillä jotain väliä?
- Voinko auttaa? - Kyllä. Jos haluaisin meloa joella, -
mikä olisi paras lähtöpaikka?
Odota hetki. Lähtöpaikka? Paljonko sinulla on kokemusta?
- Ei kovinkaan paljon. - Lainkaan? Onko sinulla lupa?
Lupa? Lupa mihin?
Et voi meloa joella ilman lupaa.
Voit hakea lupaa täältä ja saada hieman kokemusta. Panen sinut odotuslistalle.
Täällä on eräs tyyppi.
- Odotuslista, jotta voi meloa joella? - Juuri niin.
Kauanko minun täytyy odottaa?
Odota hetki. Homma on nyt niin, -
että se on joko minä ja sinä, -
tai minä, sinä ja hän.
Seuraava aika on toukokuun 17. päivä vuonna 2003.
Selvä juttu. Me kolme sitten.
- 12 vuotta? - Anteeksi mitä?
- 12 vuotta? Jotta pääsee melomaan. - Soitan kohta takaisin.
Voit tehdä niin, tai voit liittyä kaupalliselle melontaretkelle ja meloa oppaan kanssa.
Viime hetken peruutuksia voi löytyä, mutta hinnaksi tulee 2 000 dollaria.
Kiitoksia oikein paljon.
Kypärä päähän!
Olen Supertramp!
"Jos myönnämme, että järki voi hallita ihmiselämää, -
elämän mahdollisuus on tuhoutunut."
Hei!
Liity seuraan!
Meillä on hot dogeja.
- Olen Mads. - Mads?
- Hei, Alex. - Hei. Olen Sonja.
Hei, Alex!
Tulemme Kööpenhaminasta, ja sinä tulet koskelta.
Niin tulen.
- Olet hullu. - Voi luoja!
Sonja, mene pois hänen läheltään. Hän on hullu!
Teen sinulle hot dogin. Hetki vain.
Rakastan tätä. Etkö sinäkin?
Tämä on luontoa.
Minne olet matkalla?
- En ole päättänyt vielä. - Ihanko totta?
Nautimme täällä olemisesta erittäin paljon. Todella mukava tavata.
- Los Angelesin jälkeen menimme Las Vegasiin. - Niinkö?
Las Vegas on todella hieno. Universumi on mahtava.
- Universumi on hieno. - Tiedätkö, mitä tarkoitan?
- Tiedän. - Koko universumi.
Hän tarkoittaa vain kaupunkia. Hän ei osaa kieltä kovin hyvin.
Sitten tulimme tänne. Pidän hänestä, vaikka hän onkin vähän tyhmä.
Täältä pääsee Meksikoon asti.
- Todellako? - Todellakin. Kajakilla -
pääsee Hooverin padolle asti, -
ja sieltä pääsee vesitse aina Meksikoon asti.
- Ihanko totta? - Kyllä.
Nopeasti! Toisinaan hän on todella hidas.
- Tässä on kartta. - Pidän hänestä kuitenkin.
Hooverin pato on tässä. Luullakseni noin 330 kilometriä.
- Entä maileina? - Noin 200 mailia.
- 200 mailiako? - Ehkä.
Voisinkohan meloa Kalifornianlahdelle asti?
Voit kyllä! Lähden mukaasi. Jätämme Sonjan tänne ja lähdemme kajakilla.
Ihan totta. Menemme Meksikoon asti, koska jokaisen miehen sydämessä -
on meksikolainen rakastajatar.
Pahus. Minun täytyy lähteä. Olen todella pahoillani.
- Mitä nyt? - Miksi?
Jokipartio on perässäni. En oikeastaan saisi olla täällä.
Täällä ollakseen täytyy olla valtiovallan lupa, enkä hankkinut sitä.
Jos näette vaikka partiomiehiä, voisitteko olla kertomatta minusta?
- Hyvä on. - Olen todella pahoillani.
- Voisinpa jäädä. - Pidä huolta itsestäsi.
Pidän. Pitäkää tekin huolta itsestänne. Voisinpa jäädä!
Tervehdi Meksikoa puolestani!
Hyvästi, Alex!
Parin kuukauden päästä on joulu, -
ja viimeinen kuulemamme uutinen kertoi hänen autonsa löytyneen.
Pari päivää sitten heräsin, ja ensimmäisen kerran minua vaivasi se, -
ettei kukaan muukaan vanhempieni lisäksi ollut kuullut Chrisistä.
Kultaseni? Minä täällä.
Olen pahoillani. Kaikki tapahtunut on minun syytäni.
Anna minulle toinen mahdollisuus.
Pyydän, tee se vuokseni.
Minua käsketään panemaan kolikko, eikä minulla ole sitä, joten kiirehtisitkö?
Älä lopeta.
- Tässä on kolikko. - Kiitos.
Sain juuri kolikon kuin tyhjästä, -
joten puhun taas kanssasi.
Panin kolikon. Jatketaan... Ei!
Pohdin, miksi hän ei ollut yrittänyt soittaa, jos olisin vaikka vastannut.
Hän olisi voinut katkaista puhelun, jos joku muu olisi vastannut.
Miksi hän ei lähettänyt kirjettä vaikka ystävän välityksellä?
Se sattui vähän, -
mutta vakuutin itselleni, että niin oli hyvä.
Hän tiesi, että rakastin häntä riittävästi kestääkseni epätietoisuuden.
Se auttoi minua muistamaan, että on olemassa jotain kapinointia suurempaa.
Häntä ajoi eteenpäin jokin muu kuin viha.
Jokin oli aina ajanut Chrisiä eteenpäin. Hän oli aina ollut seikkailija.
Kerran nelivuotiaana hän kuljeskeli kuuden korttelin päähän kotoa -
aamukolmelta.
Hänet löydettiin naapurin keittiöntuolilta kaivamasta heidän karkkilaatikkoaan.
Laatikon, jota hän on avaamassa nyt, täytyy sisältää jotain hienoa.
WAYNE, -
ON KAUHEAA AJATELLA KALTAISTASI VILLIMIESTÄ -
HÄKKIIN SULJETTUNA.
KULJESKELU ON LIIAN HELPPOA MAKSAMIESI RAHOJEN KANSSA.
PÄIVÄNI OLIVAT JÄNNITTÄVÄMPIÄ, KUN OLIN RAHATON.
OLEN PÄÄTTÄNYT ELÄÄ NÄIN VIELÄ JONKIN AIKAA.
VAPAUDEN JA SILKAN KAUNEUDEN -
KOKEMISTA EI VOI JÄTTÄÄ VÄLIIN.
CORTEZIN MERI 2. JOULUKUUTA 1990
- Elitkö luolassa 36 päivää? - Kyllä elin.
- Kuinka päädyit Meksikoon alun alkaen? - Morelosin padon patoaukon läpi.
- Eikö joki kuivukin nopeasti sen jälkeen? - Kyllä.
Se muuttuu kastelukanavien sokkeloksi pohjoisessa olevien patojemme ansiosta.
Vedin kajakkini aavikon yli ja liftasin Golfoon.
Muutaman viikon kuluttua hiekkamyrsky vei kajakkini.
- Palasin siis pohjoiseen päätyen tänne. - Rajoja ei saa ylittää ilman papereita.
- Onko selvä? - On. Hiekan vuoksi palaankin kaupunkiin.
Selvä. Pysy paikoillasi. Palaan aivan pian.
Joku voi kysyä: "Miksi toimia nyt? Miksei odottaa?"
Vastaus on selvä. Maailma ei voi odottaa kauempaa.